Minulla oli kerran kaunis isänmaa.
Tammet kasvoivat siellä ja orvokit nyökyttelivät pehmeästi.
Se oli unelma. Se suuteli minua saksaksi ja puhui saksaa.
Et voi uskoa, kuinka ihanalta se kuulosti.
Sanat "Ich liebe dich"... Rakastan sinua.
Se oli unelma.
Adam!
Adam, nyt on aika. - Vuokraemäntäni, Ruth Edelson.
Minulla on kysymys: Olenko yhä komea?
Sano totuus. - Tietenkin olet, Adam.
Ei ole aikaa syödä aamiaista.
En ole koskaan kysynyt, miten vanha olet, kultaseni.
Olet noita, olet huijannut aikaa. - Adam kiltti...
Kun olit nukahtanut eilen illalla, ajattelin että tämän naisen iho -
on epätavallisen sileää, kuin posliinia.
Voin nähdä kuvani heijastuvan siitä.
Mitä piilottelet siinä?
Anna minun katsoa... - Lopeta, Adam!
Mustelma?
Olen pahoillani, Adam. Usko minua.
Anna anteeksi, Adam.
Hyväähuomenta. Valmiina lähtöön? - Alkää unohtako Olivettia.
Anna anteeksi, Adam. Minun ei olisi pitänyt soittaa heitä.
Ei se mitään, Ruth.
Maistut aivan... saippualta.
Miksi teit sen, Adam? - Tein mitä? Mitä luulette, että tein?
Sen vanhan taikatempun, jossa erotat naisen kallon hänen selkärangastaan.
Kuristit vuokraemännän... - Pötyä!
Ei hän tarkoittunut pahalla. Hän halusi vain palata kotiin.
Vai mitä, Adam?
Ja niin minut palautettiin taas kotiini erämaassa.
Seizling-instituutti. Amerikkalaisen Rebecca Seizlingin perustama -
ja tohtori Nathan Grossin johtama keskus uusille terapiamuodoille -
ja koti natsien keskitysleireiltä selvinneille.
Muhammed...
Näitkö?
Tulkaa nyt, johtaja odottaa.
Mikä halaus! Mukava nähdä taas.
Lakaisetko yhä? En halua tuoda hiekkaa sisään.
Heil Rebeccalle.
Parhaat ystäväni... Mitä tuo on? Kuljetus.
Ovatko kaikki tulleet hulluiksi?
Olen kätkenyt 200 dollaria. Mitä teen niillä?
AT&T New Yorkin pörssissä. Kaksinkertaistan rahat aivan heti.
Oliko Kolumbus juutalainen? - Tietenkin hän oli, rouva Lipowitz.
Mutta myös italialainen, ja heihin ei pidä luottaa.
He olivat valistuneita, mutta nuolivat saappaita -
ja luulevat nyt, että kaikki unohtavat ja antavat anteeksi...
Junani!
Tiedät, että rouva Seizling kielsi höyryjunat täällä.
Arthur, tiedät mitä tarkoitan.
On mukava palata instituuttiin, mutta ei koekaniinina.
Tällä kertaa tehtäväni on osoittaa henkilökunnan järjettömyys.
Tohtori Nathan Grossin piittaamattomuus ja kyvyttömyys.
Hän valehtelee! Kenen käskystä? - Gefilte Fisch! Abendtisch!
Ja hän saapuu... Saatoin kuulla hänen askeleensa ja sydämenlyöntinsä.
Sairaanhoitaja Gina Grey, helmi lantakasassa.
Sääntökirja, jolla oli täydellinen takapuoli.
Arthur, ole hyvä ja lopeta.
Adam, tule mukaani. Tohtori Gross haluaa tavata.
Olkaa hyvä ja ottakaa pillerit, herra Blum.
Ei nyt.
Olet laihtunut, Adam. - Kaipasin sinua.
Varsinkin öisin. - Olen kuullut öistäsi.
Et varmasti vahingoittanut vuokraemäntääsi tarkoituksella.
Anna minun tuntea tuoksusi, Gina.
Juuri sellainen kuin muistinkin.
Hyväile minua!
Sisään!
Teet tuota mielelläsi, vai mitä?
Kyllä, muutos on suuri.
Täällä nyt, poissa pian.
En ymmärrä, miksi emme ole onnistuneet auttamaan sinua. Niin lahjakas mies!
Nimi: Adam Stein. Ei sukulaisia. Numero käsivarressa: 76345.
Oppineisuudestasi ja ylimääräisistä aisteistasi huolimatta -
olet täällä taas, koska yritit tappaa naisen.
Se on valhe, tiedät sen. - Naisen nimeltä Ruth Edelson.
Ja sinä olet vitsi, Gross. - Kertoisitko miksi?
Siellä emme uskoneet mihinkään. Edes aurinkoon.
Mutta täällä sinä uskot ihmeisiin. Et vain usko, vaan olet niiden varassa.
Se ei ole vain koomista, vaan chutzpah.
Tässä laitoksessa on vain yksi ihminen, joka kykenee ihmeisiin.
Ne ovat sirkustemppuja.
Olen ollut lääketieteellisten kokeittesi tähti -
mutta olet epäonnistunut, joten älä puhu minulle ihmeistä.
Tietenkin epäonnistun, kuoleva klovni. Mutta miten olet auttanut minua -
tai ketään muuta?
Olet oikeassa ja olen pahollani, koko sydämestäni.
Ainakin tiedät nyt. Miten henkilökohtainen elämäsi sujuu?
Lopeta, Adam. - Päivä ei ole ollut hyvä, vai mitä?
Magnesiamaito ratkaisee ongelman. Ummetus on ikävää ja tarpeetonta.
Voisit käyttää lahjojasi paremmin! - Voisin jos haluaisin.
Mutta aion olla ihmeesi...
...jota ei koskaan tullut.
Olemme kuulleet tuon ennenkin. Mene lepäämään. Mene pois täältä.
Mistä hitosta tuo tulee?
Ei pulssia. - Ehkä sadan vuoden päästä osaamme auttaa näitä Adam Steineja.
Siirry, Rachel. - Anna hänen olla, Rachel.
Jumalan kiitos! Messiaksen syntytuskat!
Tiesin sen! Ne ovat alkaneet.
Tervetuloa takaisin, Adam.
Vaimoni Gretchen. Pikku Ruthie.
Mallasviskiä.
Auttaa nukkumaan...
Hiljaisuus, olkaa hyvä!
Gretchen on niin suloinen! Mutta hän ei pidä siitä.
Hyvin kallis Stradivarius...
Hyvät naiset ja herrat, meine Damen und Herren, Adam Stein!
Vaimoni Gretchen! Niin kaunis! Naisia ei voi pitää pois lavalta.
Vapaaehtoinen tänne, kiitos.
Te olette vapaaehtoinen liian usein. Mutta te!
Olkaa hyvä. Näin teidät heti. Antakaa hänelle aplodit.
Hän on ujo. Olemmeko tavanneet? Tunnemmeko toisemme?
Nein.
Tämä nuori mies ei halunnut tulla Adamin sirkukseen tänä iltana.
Hänellä oli muita suunnitelmia. Hän aikoi... tehdä itsemurhan.
Älkää menkö, ystäväni!
Antakaa minun katsoa Ehkä löytyy jotakin hyvää...
Tässä on Heidelbergin yliopistosta valmistunut mies.
Mutta ei mikään huippuoppilas. Zyklot 17, eläinten tainnutukseen.
Kestävään kivunlievitykseen.
Käskekää hänen jättää minut rauhaan.
Minulla ei ole voimia.
Kuulitko, mitä pyysin?
Tekisin sen, jos haluaisin. Mutta en halua.
Mitä oikein teet?
Suu kiinni, kultaseni, ja siirry! - Olet hullu. Soitan yöhoitajan.
Se olen minä. Palveluksessasi.
Kiitos! Hyvät naiset ja herrat.
Seuraavaksi lavalle saapuu tyttäreni, ällistyttävä, uskomaton -
Neiti Ruthie!
Eikö hän ole uskomaton! Älä pelkää, enkelini.
Näetkö mitään, Ruthie? Hän vastaa kieltävästi.
Vaimoni katsoo epäilevästi. Mikä ihana hymy! Aplodit hänelle!
Mitä sinulla on siellä? Ihanaa!
Vaimoni Gretchen. Pyydän täydellistä hiljaisuutta.
No niin...
Ruthie! Hän tekee mitä tahansa välttääkseen nämä.
Ei mitään silmänkääntötemppuja!
Kun nostit suojusta ja iskit silmää, yleisö hullaantui.
Olet nero! - Isä, tuolla on mies...
Teitkö sen mielijohteesta vai mietitkö sitä? - Adam, se on hän.
Volk...
Herra Stein...
Taiteilijoiden on oltava jäseniä Reichstheaterkammerissa.
Ei mitään huumorintajua...
Pitivätkö miehenne esityksestä karhun kanssa?
Ammu se.
Sinua varoitettiin, Adam.
En ole poliittinen. Kaikki pitävät sirkuksesta.
Täytyy myöntää, että täällä on ollut vähemmän kiinnostavaa.
Uskomatonta, että hän sai varpaansa vuotamaan verta.
Puhumattakaan kasvaimesta haimassa ja sydänkohtauksesta kesällä.
Hän on jopa sylkenyt ulos palan keuhkojaan.
Uskomatonta itsetuhoa!
Uskomatonta ei ole miten Adam Stein hallitsee kehoaan, vaan miten sinua.
Ja osaa henkilökunnasta. - Syö nyt hanhenmaksasi.
Kas, Wolfowitz! Näytät hirveältä. Et ollenkaan hyvältä.
Rachel, kullanmuru! Olet ihastuttava.
Kannattelet taivasta, Zelda. Istu kuitenkin.
Schwester kuvittelee taas. Aika on käsillä, hän sanoo.
Hän on oikeassa. - Kerrohan...
Hän tuli taas yöllä. Arkkienkeli...
Hän asettui viereeni ja sanoi, että Adam johdattaa kärsivät -
ne, joilla on numerot, pois erämaasta. Taivaan portit aukeavat.
Teen sen, Rachel. Mutta en vielä, en ennen lounasta.
Johdatan teitä ja pelastan teidät. Olenhan klovni.
Näitkö?
Tiesitkö, että hän ottaa rahaa potilailta ja sijoittaa ne osakkeisiin?
Gross... Sinä?
Se on instituutin parhaaksi. Hän on pätevä taloudellinen neuvonantaja.
Olet pahempi kuin Schwester, joka luulee häntä tieksi pelastukseen.
Haluan puhua kanssasi. - Myöhemmin.
Mikä hätänä, Adam?
Gross!
Kuka on päästänyt tänne koiran?
- Mistä puhut? Ei täällä ole koiraa.
Kun tulin tänne, minulle luvattiin -
että täällä ei koskaan olisi koiria.
Miten saatoit? - Rauhoitu.
Voi luoja!
Adam. Mennään huoneeseesi...
Tule nyt, Adam.
Isä...
Olet enkelini, Ruthie. Älä pelkää.
Sinä!
Adam Stein.
Saksan hauskin mies tuodaan Stellringiin!
Tule tänne, Adam.
Olen komendantti Klein. Olen iloinen nähdessäni sinut täällä.
Olisittepa nähneet hänet Berliinissä.
Hän osasi matkia kaikkia elämiä. Kunnon klovni!
Anna mennä, Adam. Tee temppu.
Naurata meitä.
Äiti! Mihin viette meidät?
Ei!
Esitä koiraa Rexille.
Sait ystävän, Adam. Juutalaisen haju saa Rexin yleensä raivoihinsa.
Kersantti, vie herra Stein koiratarhaan.
Ei, Adam. Nelinkontin. Niin on hauskempaa.
Anna mennä, Adam. Muuten Rex vie kaiken lihan.
Olen seurannut uraasi, Adam. Opiskelit filosofiaa Heidelbergissa.
Olisimme voineet tavata siellä. Semiitti-ilmiö kiinnostaa minua.
Mutta et käy esimerkistä, olethan Saksan tunnetuin klovni.
Olet melkein arjalainen, joten ehkä voimme auttaa toisiamme.
Pää alas! Älä katso minua.
Elämä elämästä. Minun elämäni sinun elämästäsi.
Pidät ajatukseni poissa siitä, mitä tapahtuu ulkopuolelella.
Se on epäkiitollista työtä. - Vaimoni ja tyttäreni...
Mitä? Puhu, Adam.
Vaimoni ja tyttäreni... - Teet heti kauppaa!
Semiitti-ilmiö ilmielävänä jalkojeni juuressa.
Mutta olen vain Untersturmführer. En kirjoita sääntöjä.
Rex!
Anna mennä, Adam.
Hienoa, Adam. Syö nyt.
Ei mitään kavioilla tai tassuilla. Seizling antoi sanansa.
Huone 285 on tarkkailuosastolla.
Sinulla ei ole asiaa sinne. Gina sanoi, että nukuit taas lattialla.
Yritätkö murtaa minut koiran avulla? Hyvä yritys, mutta hymyilen yhä.
Ei, todellisuudessa itket. - Se on...
Senkin mamzer, se on vettä. Join vettä matkalla tänne.
Silmilläsikö? Älä viitsi. - Olen valmis, Frankenstein.
Jos haluat tehdä kokeita, tehdään sitten.
Mutta ennen kuin parannatte minut, tulette itse hulluiksi.
Huoneen 285 ovi on lukossa.
Mukava, että voit paremmin, Adam. Mutta olemme juuri nyt kiireisiä.
Ei nyt.
Sinä ja minä itkemme yhdessä, ja minä juon kyyneleesi.
Rakastan sinua syvästi. Ymmärrätkö sen, rakkaani...
On olemassa säännöt, Adam. - Myötätuntoa. Olet sairaanhoitaja...
Pieninkin säännön rikkominen rikkoo järjestelmän.
Tiedätkö kuka muu myös uskoi sääntöihin? Komendantti Klein.
Tuo oli pahasti sanottu!
Loukkaan vain niitä, joita rakastan. - Kohtelet minua kuin koiraa.
Aivan. Mutta olet väärässä. Kanssasi menetän itsehillintäni.
Kun kuristin vuokraemäntääni, ketä luulet että ajattelin?
Senkin paskiainen! - Tee, mitä olen opettanut.
Ei, he kuulevat. - Tee se!
Mene polvillesi ja ryömi. Juuri noin.
Tuo kuulostaa snautserilta. Haluan susikoiran.
Pidän tuosta.
Kas noin!
Olet halveksittava, kultaseni.
Anna se takaisin, kun olet valmis.
Katsotaanpa millaisen eläimen Gross on tuonut tänne.
Katsotaanpa kuka olet...
Et saa olla täällä, Adam!
Llkeä koira!
Näytä kättäsi.
Sanoin palaavani, ja se ymmärsi.
Mene takaisin!
Mikä lemu! Makaa omissa ulosteissaan.
Mutta hoitajan virkaa tekevä ihmisapina ei ymmärtänyt.
Adam, lopeta!
Sinä paskiainen... Sinä hullu paskiainen!
Ennen Hitleria Eurooppa vihasi meitä. Vain juutalaiset rakastivat meitä.
Jostain syystä he uskoivat, että kansoillamme oli yhteinen kohtalo.
Kahdella syrjityllä, kuten mielisairas Kafkanne sanoi.
Samasta sylistä peräisin.
Ei ihme, että tulee sotkuista, kun teidät pannaan tänne.
Adam! Maahan!
Ilman sääntöjä tulee kaaos. Tiedät sen. Sirkuksessakin on säännöt.
Komendantti, kuorma-autot ulkona... Punainen Risti?
Rex ei pyydä etuja.
Pyytäkää heitä ottamaan vielä kolme vankia Matsdorfin leiriin.
Rexin tehtävä on palvella ja puolustaa. Sinun on lohduttaa ja hauskuuttaa.
Kuka tietää? Ehkä se voi pelastaa yhden elämän.
Niin. Kiitos.
Katso, Adam. Katso, mitä löysin sinulle.
Tätä käytettiin Dresdenin sinfoniaorkesterissa.
Olemme ajatelleet kaikkea. Saat uuden tehtävän.
Tuo on kaunista, Adam. - Adam Stein?
Rouva Vogel... - Adam, minulla on uutisia.
Ruthie on elossa Saksassa. Jossakin erityisessä paikassa.
Soita, Adam.
Sinä itket, Adam. - Se on vettä. Olen juonut vettä.
Tapoinko hänet? - Melkein.
Sinun täytyy olla varovaisempi. Tarvitsemme sinua yhä.
Kuuntele nyt, Adam. Olen saanut tarpeekseni.
Kuukauden kuluttua, purimin aattona vuonna 1962.
Abe Wolfowitz on kuollut.
Olen tehnyt käärinliinani lakanoista. Alä kerro Ginalle.
Et kai jätä minua yksin tänne? - Olen tosissani.
Minä ja hän selvitämme välimme lopullisesti.
Haluan tietää, miten hän saattoi olla niin julma.
Aion mennä hänen luokseen. Saat kirjoittaa muistosanat minulle.
Naomini oli niin kaunis lapsi.
Hän ei muistuttanut minua, vaan äitiään.
Kirjoita, Adam! - Kenelle? Jumalalle? Hän on lounaalla.
Älä sano sitä nimeä! - Muistutat rabbi Lichtensteinia.
Stellringissä hän sanoi, että kärsimyksemme -
ei ollut jumalan vaan saatanan työtä.
Minä sanoin, että Kleinin rikokset olivat Hitlerin ja Hitlerin jumalan.
Lepää nyt, Adam. Teemme tämän myöhemmin.
Odota, Wolfie... Olento huoneessa 285 -
haukkuu kuin koira ja haisee kuin koira, mutta hampaat...
Mitä minä tiedän? Se on vain joku lapsi ketju kaulansa ympärillä.
Lapsi? - Gross sanoo, että hän on vaarallinen.
Hän on Grossin erityisprojekti.
Luulet siis olevasi ainoa...
Voin kertoa sinulle... että on muitakin.
Minä esimerkiksi.
Olen huijari, kummajainen... Olen hirviö.
Olen nero.
Mutta neroudella on hintansa.
Laulaja voi mennä oopperaan, matemaatikko ratkoa arvoituksia -
mutta minun lahjani on hyödytön.
Olin määrätty sirkukseen, kohtalonani oli sivurooli.
Ja koiratarha.
Sitä et tiennytkään?
Kokonaisen vuoden söin koirankupista ja kuljin nelinkontin.
Nukuin koiratarhassa ja paskansin maahan. Opin herraltani...
Sturmführer Rexiltä!
Siinä näet, minne pääsin lahjoineni.
Tule tänne. Odota...
Katsotaanpa...
Koira joka ei ole koira, lapsi joka ei ole lapsi.
Siltä he näyttivät leireissä.
Painuneet posket, tuberkuloottiset keuhkot -
ja silmät tummissa kuopissaan...
Sairaina pelosta, mutta elossa.
Adam.
Häpeä.
Tämähän on paikka henkiinjääneille. Miksi poika on täällä?
Mitä teet kammalla? Älä tee noin kammalla.
Tohtori Gross toi hänet tänne.
Hän huusi ja puri, yltäpäätä omassa saastassaan.
Hihnaa emme saaneet otetuksi pois.
Kukaan ei saa olla minua hullumpi. Et sinä eikä koira.
Et ole hullu, olet sairas. - Koira on minua ylempänä.
Hän onnistui ja minä epäonnistuin. Hän on Grossin suurin tähti.
Minulla on oikeus sanoa... - Että rakastat minua.
Miten tiesit, mitä aioin sanoa? - Pystyn lukemaan sinua.
Rakastat hullua ja vanhenevaa ali-ihmistä Adam Steinia. Miksi?
Terve Adam Stein ei kiinnosta sinua yhtä paljon.
On tärkeätä, että tiedät. Miksi, sillä ei ole merkitystä.
Olet huora, jota käytän hyväkseni. Vuokraemäntäni ei paljon puhunut.
Se oli kuin naisi voita. Sinun kanssasi on kuin naisi moottoripyörää.
Olet julma, kultaseni. - Hieman huumoria...
Se pelastaa kaiken. Klein tiesi sen.
Ali-ihmisistä pääsee helpommin eroon huumorilla ja Zyklon B:llä -
kuin pelkällä Zyklon B:llä. Se on hyvä yhdistelmä.
Adam! Mitä teet siellä?
Senkin ketale!
Nyt on toki purim, ja voin hankkia toisen hammasharjan.
Takaisin töihin! Olemme pian valmiita.
Mielestäni se näyttää vieläkin hieman liian terveeltä.
Etkö ole samaa mieltä?
Teemme silmänympäryksistä tummemmat.
Ja...
Nyt olet vanki. Näytä pelokkaalta. Hän on komendantti.
Hienoa! Purim, jonka muistaa!
Komendantti, perheeni...
Tuot helpotusta, Adam. Olet pelastaja.
Ennen tuloasi täällä oli hirveää.
Nyt tuntuu paremmalta.
Bravo! Bravo, maestro!
Adam! - Schwester, näytät taivaalliselta.
Oletko kasvattanut viikset? Ne sopivatkin hyvin naiselle.
Mutta eikö villahousuissa ole kuuma?
Rukoilin paluutasi, ja palasit!
Kiitos, että saan palata vankilaan, vaikka viihdyin hyvin ulkopuolella.
Otan tehtävän vastaan ja olen vatsastapuhujasi.
Mutta nyt minun on mentävä puhumaan koirasta.
Voi Israelin paimenia, jotka ruokkivat itsensä eivätkä ajattele laumaansa!
Anteeksi, että lähdin niin pian pois. Minulle tuli jano.
Onko sinua kidutettu? Oliko se Golomb, inkvisiittori, jolla on avaimet?
Vai Stormführer Slonim? Voit kertoa minulle.
Olet ainoa, jolle voin puhua tässä jumalanhylkäämässä paikassa.
Et ole teeskentelijä, ja se on tärkeää.
Haistan teeskentelijät jo kaukaa.
Ja niin sinäkin, vai mitä?
Sinä ja Adam Stein yksin maailmaa vastaan.
Sinä ja minä lähdemme...
...kävelylle!
Tiedän, että olet koira. Ei sitä tarvitse hävetä.
Rauhallisesti.
Se on likapyykkiä.
Teemme pienen kierroksen.
Katsokaa kuka täältä tulee!
Luuletko, että tuo auttaa poikaa? - Se on koira. Osoittakaa kunnioitusta.
Tämä on Gina Grayn hieno takapuoli.
Katso keitä täällä on!
Katso heitä. Raukoilla on savupiippu sydämenä -
ja Grossin parannuskeinot heille ovat meskaliini, LSD ja hypnoterapia.
Hän tietää, että se ei onnistu. Seizling luuli pelastavansa heidät.
Hän luuli, että minä voisin. Mutta en ikinä luvannut ihmettä.
Mene pois, Arthur. Mene sytyttämään tuli.
Miten neulominen sujuu? - Et ole mikään kapinallinen.
Verhon takana on mies, joka vetää narujasi.
Huomenna luennoin draaman historiasta -
otsikolla "Viski ja dramaturgia". Yritä päästä tulemaan.
Olemmeko kaikki täällä? Kyllä olemme.
Aloitamme sitten.
Koira haukkuu. Mutta näyttämöllä haukkuva koira ei ole enää koira.
Tämä pullo, esimerkiksi. Täytän lasin ja juon sen.
Mutta juonko vai näyttelenkö juovani? Sulkekaa silmänne. Kas noin.
Hetkinen, Arthur. Sinun täytyy ilmoittautua.
Nimi? - Schwester, tiedät nimeni.
Kaikki me olemme ilmoittautuneet. Nimi?
Arthur, Arthur Fine!
Hienoa, Arthur. Schwester, mitä sanoin viimeksi?
"Juonko vai näyttelenkö..." - Aivan! Olemme näyttelijöitä...
...näytelmässä, jonka sen kirjoittaja ja ohjaaja ovat jättäneet kauan sitten.
Silti esirippu ei laskeudu. Esityksen on jatkuttava.
Mitä tämä on? Hän on humalassa! Hän todella juo lavalla!
Olet valehtelija! - Tyhmyyksiä! Tämä on vettä.
Sinun pitäisi olla tyytyväinen siihen, että kerron tarpeellisesta valheesta -
jota me kaikki tarvitsimme säilyäksemme hengissä.
Annan esimerkin...
On 1945. On pimeää.
Mies juoksee Nalibokin metsässä Molotovin cocktail kädessään.
Kaikki eivät tiedä, että sota on ohi. Arthur Fine on paennut leiristä.
Hän on elänyt Bielski-partisaanien kanssa. Niin, naurua.
Emme voineet muutakaan.
Mutta sitten tulit Palestiinaan, tähän absurdiin teatteriin -
menit naimisiin ja sait tyttären.
Mutta mietit vain dramaturgiaa, ja talot paloivat taas.
Nauroit, kun sytytit palamaan talosi...
...vaimosi, lapsesi ja itsesi.
Seizling näki palovammaosastolla Dachaun numerosi -
ja tunnisti sinut laumaansa kuuluvaksi.
Sinä... Esirippu.
Esitykselläni haluan sanoa, että samoin kuin suru tuo kyyneleitä -
nauru luo iloa.
Älkää olko niin kauhuissanne. Naurakaa!
Ilman naurua emme olisi selvinneet hengissä sieltä.
Huoneessa 285 on rakkikoira, joka nauraa meille!
Luuleeko hän olevansa meitä parempi? Opetan hänet vielä tavoille.
Avatkaa nyt suunne... suuremmaksi.
Älkää jännittäkö niskalihaksia. Kurtiskaa nenäänne. Hengittäkää syvään.
Naurakaa!
Kovempaa! Kaikki yhdessä!
Mitä teette? - Kaikki. Tiedän, että se koskee.
Katso minua. Minä palan. Minä kuolen, mutta osaan nauraa!
Lopettakaa nauramasta. Hän on kuin koira! Saappaidennuolija!
Mitä haluat minulta? Tule tänne!
Nyt otamme koiran kaulapannan pois!
Sisäistä verenvuotoa, turvonneet jalat ja kädet. - Munuaisten syy.
Adam!
Gretchen!
Isä! - Yritä löytää Ruthie!
Adam! - Isä!
Soita!
Tarvitaan marssimusiikkia! Soita!
Saasta!
Mitä hittoa tuo on?
Hiljaa!
Hän ei ole kuollut.
Purim 1942...
SS kulki ovelta ovelle ja tyhjensi gheton.
Naomini... suloinen pikku Naomini -
oli kuningatar Ester sinä vuonna.
Olin ommellut hänelle mekon ja tehnyt peltipurkista kruunun.
Sinä iltana livahdimme ulos.
Natsit olivat kauempana, joten meillä oli hieman aikaa.
Heti gheton ulkopuolella asui eräs rouva Marshack.
Korjasin hänen lastensa takkeja.
Hänen talossaan oli kellari -
ja kellarin alla toinen kellari, kaivon kannen alla.
Pikku kuningattareni laskeutui sinne.
Kun lähdimme, kuulin hänen kuiskaavan -
"Miksi, isä?"
Hän oli siellä 13 kuukautta.
Hän oli lapsi. Hänen kehonsa kasvoi.
Ja sitä kirottua kruunua hän ei ottanut koskaan pois!
Se sydämetön kuuro ja mykkä paskiainen!
Miksi? Miksi?
Sinä tyranni! Miksi?
Nyt riittää! Satutat vielä jotakuta. - Tarshish, näin pitää olla.
Vie minut sisään, mutta anna hänen purkaa tuntojaan. Anna hänen olla.
Miksi, jumala?
Miksi?
Poika kaipaa sinua. Ei hän ikinä ajatellut, että tekisit hänelle pahaa.
Sano hänelle, että hänen on parempi ilman minua.
Hän katseli, kun kirjoitit koneella. - Tarshish, roskaa.
Olen väsynyt. Jätä minut rauhaan.
Mitä ihmettä! - Älä kerro kenellekään. Luotan sinuun.
Ei mitään hullutuksia. - Odota...
Älä katso minua noin. Olin sairas. Kuolemaisillani.
Munuaiseni vuoti valkoista tuhkaa.
Emme ole hyväksi toisillemme.
Tämä ei tule toimimaan.
Haluatko Olivettini?
Aiotko kirjoittaa muistokirjoitukseni?
Hyvin intuitiivista -
mutta on parasta, että käytät paperia.
Odota. Panen sen lattialle.
Yritä nyt.
Olet varsinainen maestro! Miksi et kertonut?
Olet tunteva olento, ja tarvitset siksi nimen.
Ehkä voin käyttää kirjoittamaasi.
Afdggdgd... Siinä on salaperäinen sointi -
mutta tarvitsemme jotakin symbolisempaa.
Tiedätkö, kuka sinusta tulee mieleen? David. David Rex.
Juutalaisten kuningas ja Aatamin jälkeläinen -
Messiaksen esi-isä. Muusikko, verenhimoinen soturi...
Rakensi Jerusalemin ja toi jumalan sinne... laatikossa.
Eläköön Davey, koirien kuningas.
Purim, ilon päivä... Meidän halutaan pukeutuvan asuihin.
Hamanin sijaan saimme Hitlerin.
Jumalan logiikka ei ole meidän. Hänen tiensä ovat tutkimattomat.
2000 vuotta olemme olleet kasvotusten. - Ja sitten hän usutti Rexin kimppuumme.
Silti uskotte, herra Wolfowitz. Samoin Adam.
Ja vuodatuksenne ovat vain ilmentymiä uskostanne.
Sanoinko niin? - Tietenkin. Kirjoitin kaiken muistiin.
Pian, Adam...
Schwester, anna hänelle tähteitä. Evoluutio on kovaa työtä.
Hän on kehittynyt miljoona vuotta! Nyt lähdemme töihin.
Mitä hän kirjoittaa? - Runoja. Aitoja runoja.
Blum ja rouva Lipowitz, tulkaa käymään sirkuksessani -
ja näette Olivettin ihmeelliset aikaansaannokset.
Adam! - Kannoilla.
Tule nyt, David.
Odota! Minä ensin.
Olimme rouva Marshackin kellarissa.
13 kuukautta hän oli siellä, Adam.
Paljonko se on numeroina? - 13 kuukautta...
390 päivää, 9360 tuntia...
561 600 minuuttia hän oli siellä...
...ja odotti.
Hyvä jumala... Miksi?
Saakoon hän pian vastauksen.
Allekirjoitus Abe Wolfowitz.
Sitten luet Kaddishin ja tarjoilet virvokkeita.
Sinä selvisit. Sillä on merkitystä.
Sirkusko on täällä?
Tulkaa sisään. Kuinka jännittynyt Rachel onkaan!
Kiitos. Tule nyt, Arthur.
Lue ulkopuolella.
Hyvät naiset ja herrat, meine Damen und Herren...
Tämä on tilaisuutesi. Oletko valmis?
Saanko esitellä koirien kuninkaan, König der Hunde...
David!
Bravo! Bravo!
Viestejä Daveylta.
Sinulle.
AT&T noussut 300 yksikköä. Bravo, Adam!
Hän puhuu kielillä! Milloin, Adam? Milloin?
Hän paukuttaa siansaksaa.
Olemme hoitaneet poikaa kaksi kuukautta.
Sitten tulee Adam, ja hymyilet kuin olisit keksinyt penisilliinin.
Adam jakaa varmasti kaikki ansiot. - Nathan, ole kiltti.
Adam on tasapainoton. Tämä on vaarallista.
Sen sijaan, että rajoittaisit häntä, päästät hänet kulkemaan miten vain -
ja juopottelemaan ja seurustelemaan sairaanhoitajan kanssa.
Lue.
Miten niin "lue"? - Anna minun hoitaa Adam.
"Gina Greyn hieno takapuoli."
Tiedätkö mitä? Miksi emme anna potilaiden hoitaa toinen toisensa -
ja vain pelaa korttia?
Tuo on järkevintä, mitä olet koskaan sanonut.
Tässä on koirien kuningas!
Älä syö paperia!
Älä syö sitä. Lopeta. Et ole koira.
Tiedätkö miksi tulin takaisin? Olisin voinut kuolla.
Sydämeni oli pysähtynyt. Slonim hakkasi rintaani ja huusi nimeäni.
Pysäytin kuoleman enkelin portille. Tiedätkö miksi?
Halusin nähdä sinut uudestaan.
Siksi.
Rakastan sinua, lapsi. Mutta et voi turvata minuun, tai vajoamme molemmat.
Zyklot 17. Siitä Rex olisi pitänyt, vai mitä?
Venäläiset ampuisivat sen kuin koiran. Tule, näytän sinulle jotakin.
Baron von Hamdung. Onko nimi tuttu? Rautateitä, laivanvarustusta, öljyä.
Sodan syttymisen jälkeen häntä syytettiin maanpetoksesta.
Kaikki omaisuus, pankkitilit ja osakkeet kansallistettiin.
Älykäs SS-tilintarkastaja... Pidin silloin itseäni älykkäänä.
...sai sen hoitaakseen. Hän yleni nopeasti.
Yhden tapauksen hän pani syrjään.
Itse asiassa hän varasti sen, eikä kukaan kaivannut sitä koskaan.
Patton on ylittänyt Tonavan ja venäläiset ovat Berliinissä.
Loppu on käsillä. Minulle tämä dokumentti on hyödytön.
Mutta meillä oli sopimus. Elämä elämästä.
Tässä on von Hamdungin testamentti. Oikeudet hänen omaisuuteensa.
Olet ainoa edunsaaja.
Olet ollut hyvä koira.
Olisin voinut pelastaa perheesi, mutta se olisi ollut hankalaa.
Olisin joutunut selittämään.
Tee se.
Vanhassa klovnissa on vielä elämää.
BERLIINI 1950-LUVUN ALUSSA
VON HAMDUNGIN ASUNTO
Menen avaamaan.
Onko Adam Stein kotona?
Herra Herman Lichtenstein.
Rabbi, tervetuloa Valhallaan.
Adam, katso meitä!
Miten tämä on mahdollista? - Se on vain dynamiittia.
Naapuuriin rakennetaan taloa, mutta täällä ei tehdä mitään.
Olette kuulleet von Hamdungista. Miten löysitte minut?
Olet Saksan ainoa juutalainen. Olet lehdissä ja uutispätkissä.
Saanko kysyä...
Vanhempi tyttäresi... Ruthie.
Yrititkö löytää hänet?
Olette valoisaa seuraa, rabbi. - Olen pahoillani, mutta minun täytyy...
Hän on kuollut. Kuten minäkin. Mitä haluatte?
Mutta jos teidän on tiedettävä... Kyllä yritin. Neljä vuotta.
Etsin kyllä. Panin von Hamdungin verirahat hyvään käyttöön.
Mutta sitten ymmärsin, että jos hän oli elossa -
hän ei etsinyt minua. Hän olisi 25-vuotias.
Hän olisi kuullut kuuluisasta isästään, joka oli kerran koira -
mutta ei juuri mitään nyt.
Ja kuka voi moittia häntä, jos hän haluaa pysyä hiljaa.
Jäimme henkiin. Ei se ole rikos. Rikos on syyttää itseään eikä heitä.
Kuuntele minua. Hän elää.
Sodan jälkeen hän nai italialaisen. He asuvat Israelissa.
Heinz! - Hän elää kristittynä Haifassa.
Saimme tiedon kolme viikkoa sitten, kun hänet otettiin sisään sairaalaan.
Sairaalaan? - Natsit vahingoittivat häntä.
Ruumista ja sielua. Mutta hän selvisi hengissä.
Ja nyt sinusta on tulossa isoisä!
On aika puhua hänen kanssaan.
Jos et saisikaan anteeksi, tulisit ainakin kuulluksi.
Röyhkeää teiltä tulla tänne ruumisarkkuuni.
Heinz, hae aseeni!
Hänen nimensä ja osoitteensa. Sinun ei tarvitse rangaista itseäsi.
Miksi jäädä Berliiniin? Mikä sinua täällä pidättelee?
Et ole kuollut vielä, Adam.
Täällä on kuuma! - Tämähän on kasvihuone.
Mitä hän kasvattaa? - Meloneja, tomaatteja, yrttejä.
Tänään ajattelit Gretcheniä.
Sinulla ei ole oikeutta ajatella Gretcheniä.
Olin klovni ja hän uskoi minuun. Sinä et usko keneenkään.
Uskon sinuun! - Valehtelet!
Anna olla!
Vain sinä saat häneen yhteyden. Lapsi parka.
Hän ei ole lapsi, vaan koira. - Hän käyttää kirjoituskonetta.
Hän ei hauku enää. Teit hänestä lapsen.
Hän ei ollut ihminen, mutta on sitä nyt!
Odota!
Oletko mustasukkainen? - Enkö saisi olla? Tietenkin olen.
Olen mustasukkainen pojalle, ja Gretchenille.
Ennen olimme aina yhdessä.
Haukuin sinulle. Voin vieläkin haukkua.
Et ole koira, Gina! Olet narttu...
Lopeta haukkuminen!
Et tule väliimme.
Lapsi on minun. Olemme kaksi koiraa erämaassa.
Poistin hänen naamionsa, ja nyt hän haluaa voimani. Mutta emme ole koiria.
Hän on lapsi. Hän tarvitsee rakkautta.
Varokin, että et sekaannu!
Tule, poika. Teemme tämän nyt.
Tartut kiinni verkkoaitaan ja seisot jaloillasi.
Tein kaiken sinulle, ja nyt sinä teet jotakin minulle.
Hyvä! Schnell! Oletko ollut sirkuksessa?
Karhuja. Hevosia. Leijonia... Kaikki osaavat seistä kahdella jalalla!
Et ole koira, et ole poika.
David kulta. Tee se.
Hän on vain lapsi, Adam. - Käskin olemaan sekaantumatta tähän.
Mikä olet? Sisilisko? Rotta?
Kas niin! Nyt riittää.
Voit mennä takaisin alas. - Ei, hän osaa sen!
Huora, jätä minut rauhaan! David, riittää jo. Mene alas.
En voi tehdä sitä. Minä kuolen.
Olkaa hyvät, olkaa hiljaa. - Katso... minua.
Katso!
Auta minua! - Sain hänet.
Ei hätää. Selvisit siitä.
Olet ihminen. Meidän ihmisemme.
David!
Tule, poika. Selviät siitä.
Voi luoja, Adam!
HAIFA, ISRAEL 1950-LUVUN ALUSSA
Mene takaisin Eurooppaan, vanha saippua!
Olen Adam Stein. Etsin tytärtäni Ruthieta.
Joe Gracci. Tulkaa sisään.
Hauska tavata.
Häiritsenkö?
Haluaisitteko kahvia?
Teidän on parasta lähteä. Kiitos kukista.
Ulos, olkaa hyvä.
Milloin hän...
Kun hän kuuli mitä olitte tehnyt, hän kuoli ensimmäisen kerran.
Jokaisen uutisen myötä hän kuoli taas! Komendantin lemmikki, niinkö?
Samalla kun perheenne vietiin uuneihin! Tiedättekö mitä se teki Ruthielle?
Missä hän on? - Hän ei halua teitä sinne!
Tiedämme teistä! Asuitte natsien rahoilla!
Löydän haudan itse. - Alkää! Vien teidät sinne.
Antakaa lantti. - Se on tuolla.
Heidät haudattiin yhdessä, koska lapsi oli niin pieni.
Poika, itse asiassa.
Kummallista, mutta...
En koskaan nähnyt hänen nauravan.
Klovnin tytär, mutta hän ei hymyillyt koskaan.
No...
Olitte kuulemma melkoinen esiintyjä ennen maailmassa.
Saakaa hänet hymyilemään nyt.
Antakaa mennä, isä.
Tehkää jotakin hauskaa tyttärellenne.
Niin sitten löysin kodin erämaasta.
Rebecca Seizling oli itse vastassa. Minussa hän löysi koiranpentunsa.
Mutta hän veti lyhyemmän korren. Minä elin ja hän kuoli.
Poika, joka ei sittenkään ole koira.
Anna lantti.
Ruthie, älä pelkää!
Riittää!
Purim! Vietättekö purimia?
Hamanin takiako? Miksi kaikki kyyneleet?
Kuka korvaa kaikki hampaat, saippuat, luut?
Syntymättömät lapset? Krjoittamattomat kirjat? Vastaamattomat rakkaudet?
Oletko jumala, joka lähettää iskujoukot?
Näytän teille mitä juhlitte! Kuka olet? - Rachel Schwester.
Mitä kädessäsi lukee? - 61345.
Kuka sitten olet? - Olen 61345.
Entä sinä, Blum? - 24225.
Keitä olemme? Käärikää hihanne.
Nostakaa kädet ylös, kuten Zelda teki koko vuoden!
Ja hymyilkää. Se ei koske. Pitäkää kädet ylhäällä.
Tänä iltana olemme käsien armeija.
Huutokaa numeronne! Näyttäkää hänelle, että emme ole kuolleita!
Näyttäydy!
Adam!
Nelinkontin, Adam. Niin on hauskempaa.
Adam Stein! Saksan hauskin mies.
Miksi olet täällä?
Luulitko, että pääsisit minusta niin helposti?
Olen ollut täällä koko ajan. Olen osa sinua. Toit minut Berliinistä.
Toit minut mukanasi laivalla.
Kannoit minut erämaahan matkalaukussasi.
Mitä etsit, Adam? Yritätkö löytää Ruthien?
Sinusta ei ollut paljon apua heille. Vaimollesi ja tyttärillesi.
En tarvitse sinua enää.
On vain sinä ja minä.
Olemme yhtä ja samaa.
Meillä on selvittämättömiä asioita.
Eikö ole jo aika esiripun laskeutua?
Eikö Adamin sirkusta ole kestänyt jo riittävän kauan? Tee se nyt!
Tee se, niin pääset minusta!
Se on ainoa keino.
Tee se! - Nein! Ei se ole.
Luulin, että jätit minut.
Olin täällä koko ajan.
Menit pois.
Tulin takaisin.
Seizling-instituutti toimii entiseen tapaansa.
Rachel Schwesterille, Arthurille ja muille elämä jatkuu.
Mutta Abe Wolfowitzin profetia kävi toteen.
Hän kuoli nukkuessaan ennustamanaan yönä.
Lähdettyäni instituutista Gina Grey ei ole koskaan vieraillut luonani.
Heti kun paranin Adam Stein oli kuollut hänelle.
Tohtori Nathan Gross, joka uskoi kivenkovaan paranemiseeni -
häntä tulen kaipaamaan.
David sai sinä talvena erään sukulaisen huoltajakseen.
Gross on vakuuttanut minulle, että tämä on kunnon kansalainen.
Hän voi antaa pojalle elämän, mitä minä en voi tehdä.
Kaipaan Davidiani.
Hän kirjoittaa minulle, ja vierailen hänen luonaan pian.
Mutta hänellä on nyt oma elämänsä -
ja oma kotinsa, jossa kasvaa.
Minusta on tullut tavallinen mies.
Palasin Ruth Edelsonin täysihoitolaan.
En osaa enää järjestää itselleni sairauksia, tai lopettaa elämääni.
En enää kanna Kleinia sisälläni.
Asun kauniissa laaksossa.
Korkeita paikkoja ei enää ole, eikä pelottavia erämaita.
En enää syöksy tuleen, koska pelkään palavani.
Terveenä on miellyttävää ja rauhallista elää.
Mutta siinä ei ole suuruutta, eikä todellista iloa.
Eikä sitä hirveää surua, joka viiltää sydämen.